Ja, det var en pistol.
Jag riktar den mot dig.
Vi känner inte varandra.
Jag har sett din flagga.
Jag ser dina kläder. Jag vet vad du är.
Jag vet att vi har en gemensam bekant.
Ja, försök du ta pistolen.
Lyssna...
Det var jag som satte mitt vapen i hölstret.
Men en dålig dag är jag ändå snabbare än du.
Försök du ta pistolen.
Jag låter dig till och med vända dig om. Jag skjuter inte nån i ryggen.
Jag siktar mot din hand.
Men jag vet ju att det inte garanterar -
- att du går härifrån. I varje fall inte levande.
Eller så har du kvar händerna i luften, vänder dig om -
- och besvarar en enkel fråga.
Då överlever du.
Bestäm dig.
Var inte dum nu. Han är snabbare än du.
Vad vill du?
Få svar.
Har du riggat den själv?
Jag trodde att jag ställde frågorna.
- Hur många kulor avlossar den? - Tillräckligt.
Vad är spridningen?
Jag vet vad du tänker.
Men jag hyr inte ut mina vapen och säljer inte mina kulor.
Varför inte?
Jag stannar bakom kameran.
Kan du verkligen bara se på?
Det vore inte första gången.
Vi kan väl hålla oss till avtalet?
En skjuts för er historia.
Jag har hört en del.
Jag vill höra hela.
Fråga oss vad du vill.
Bara du för oss dit.
MÖTE I ASHBURN 10/8 DAG 10
Jag vet inte vad du pratar om.
Ni sprider ut er, plockar rent och samlas igen.
Jag vill veta var ni ska samlas nästa gång.
Jag sa ju att jag inte är med den du tror att jag är.
Inte?
En sån här hade en kille med en El Camino.
Men det visste du redan. Vad mer vet du inte?
Vad hände med Naomi?
Den här var hennes. Hon var på stadion.
- Vad hände med henne? - Jag vet inte. Jag kom senare.
- Säg vad som hände med henne! - John?
- Berätta för mig! - John! Du...
- Berätta! - Han vet! - John! Släpp honom, John.
Låt honom gå.
Undvik mötesplatsen. Folk är på väg dit.
- Vilka? - Folk som vill döda er.
Är det uppfattat?
Förlåt.
Ta hand om de här.
För säkerhets skull.
- Jag vet att det är tufft. - Jag vet inte ens hur hon dog.
Men vi vet vart Al för dem.
Vi hittar dem och stoppar dem.
Sen kan du fråga om Naomi.
Jag vill bara få veta att hon inte fick lida.
Det är allt.
TIDIGARE
- Vill du verkligen inte bli bedövad? - Spara det till nån annan.
Vad hittade ni där ute?
Några burkar med skinka och många döda.
- Hur mår patienten? - Bra.
Bättre efter maten.
Tre burkar med skinka på 49 personer räcker precis så långt du tror.
Men vi överlever till nästa grej.
Jag ska tvätta av mig.
Tack.
- Tack för att du lappade ihop henne. - Ingen orsak.
Ska ni ut i morgon igen?
Vi har nog inget val.
Oavsett hur farligt det är.
Vilken ny, spännande lokal ska vi besöka i dag?
Vi klarar oss inte på konserver.
Vi måste hitta ett ställe med frön och gödningsmedel.
Låt Cole och Strand välja. De verkar veta var de ska söka.
Var hittade ni bilen med mat?
I ett garage nära husprojektet vid sidan av vägen.
Någon måste ha förberett en flykt, -
- men kom aldrig så långt.
Jag hämtar mer ammunition.
- Cole. Tack för att du håller tyst. - Jag borde tacka dig.
- För vad? - Du sparar tid åt mig.
Du visade ditt sanna jag innan jag fick för mig nåt annat.
Varför berättar du det inte för dem?
Ärligt?
Jag är osäker på vad du skulle göra om jag sa nåt.
- Är allt bra? - Ja.
Jag vill inte börja med att säga: "Mår du inte bra?"
Vad är det?
Alla är irriterade. En skiva processad skinka är ingen måltid.
Jag hittade den här i skafferiet.
- Vill du...? - Ja.
De ger inte upp så lätt.
Nej, det gör de inte.
Varför gjorde du det?
Vadå?
Räddade mig efter det jag gjorde.
Jag tänkte inte låta dig drunkna.
Du drog inte bara upp mig, du tog även med mig till grottan.
Du tog hand om mig tills jag blev stark igen, du och Alicia.
Nick när han kunde.
Du gav dig ut och hittade Luciana.
Jag var illa däran. Du kunde ha gett dig av, men det gjorde du inte.
Du väntade på mig -
- efter allt jag hade gjort.
Varför?
För att jag vet vem du är, Victor.
Och för att jag gillar att dricka med dig.
Stanna!
Vad är det nu?
Stig ur! Stig ur, sa jag!
Stäng av bilen!
- Vad händer, Viv? - Hon sa att Doug behövde vår hjälp.
Sen öppnade hon porten och försökte ta sig ut innan vi kom tillbaka.
- Jag kan förklara. - Vadå?
- Du tänkte svika oss. - Igen.
Du behöver inte stanna om du inte vill, och du kan ta bilen.
- Du hittade den. - Det var inte på det viset.
Jag tänkte inte ge mig av.
Jag skulle ta mig hit.
Varför?
Där kan finnas frön, gödningsmedel, kanske till och med mat.
Hur vet du det?
Jag har varit där.
Det fanns förut.
Finns det människor där? Några som känner dig?
Varför sa du ingenting om det här innan vi började svälta?
Det är farligt.
Kanske för farligt.
- Jag ville inte skada nån annan. - Ingen ger sig ut ensam.
- Jag följer med. - Jag också.
Och vi.
Nej. Nån måste hålla ett öga på våra vänner där ute.
Om vi återkommer med det hon säger -
- måste åkrarna vara redo.
De kommer tillbaka.
Där. Vi borde stanna för natten.
BENSIN, MAT, BOENDE
Tre ting vi är i desperat behov av.
Vi säkrar det först.
Rummen är inte bra. Vi testar kontoret.
Två pistoler...
BÖNOR
De dödade varandra för några bönkonserver.
Var har du varit?
Handlat mat.
Rökt jalapeño, din favorit.
- Sen när då? - Sen Roswell.
Ah! Lagavulin.
Vilken minibar det var!
Ni har varit på många såna här ställen.
Ja. Några bättre än andra.
Det var en lång resa från Mexiko.
- Började ni i Mexiko? - Los Angeles.
För tre livstider sen.
Naomi, vi har berättat om vårt eländiga förflutna. Berätta om ditt.
Vart ska vi i morgon?
Ett övergivet FEMA-center.
Bodde du där?
- Vad hände? - Det vill jag inte tänka på.
Ställ inga fler frågor, bara lita på mig.
Hur vet du att det finns proviant kvar där?
Ge oss nåt om du vill att vi ska lita på dig.
Man tror inte att det finns frön där.
Men mat då?
Ingen vill ens gå in där.
Förutom du.
Victor...
Jag tänkte inte...
Vad tänkte du inte?
Jag tänkte inte åka för att hämta frön när Viv stoppade mig.
Tänkte du bara ge dig av?
Jag tänkte lämna kvar kartan, för att visa var det var.
- Om ni ville försöka. - Varför?
För att hon är en fegis.
Ja. Det är vad jag är.
Nycklarna. Ge mig dem.
Jag gav mig inte av på grund av er. Och jag gav mig inte av.
Du kunde inte. Och nu kan du inte.
Jag hade inte behövt berätta.
Ska vi tacka dig för att du visar oss ditt sanna jag?
Victor...
Du berättade för oss. Det är alltid nåt.
Nu måste vi få lite sömn innan morgondagen.
Fan!
Victor, vakna!
FEMA INSKRIVNING
- Vi kanske hinner ifatt henne. - Tror du verkligen att hon åker hit?
Hon sa att det var farligt.
Så därför får vi göra det.
Om hon hade velat ge sig av, skulle hon inte ha sagt sanningen.
Acceptera att vissa inte går att rädda.
Du har gjort saker som du skäms över. Jag med.
Man får försöka gottgöra det när man kan. Det var då.
För en vecka sen.
Bilen Cole och jag hittade var min flyktplan.
Min utväg om det blev för tufft. Jag hade samlat i veckor.
För vet du, Madison -
- folk ändrar sig inte.
I pressade situationer -
- tappar de masken och ridån faller.
Då kommer deras rätta jag fram.
Vad vill du att jag ska säga?
Att jag skulle ha låtit dig drunkna?
Det hade jag gjort.
Tur för dig att jag inte är du.
F.S.S.
SUTURER
GURKMEJA, MUSKOT, SAFFRAN, VITLÖK
ROVA: VÄXER VÅR OCH HÖST...
F.S.S.
Jag är så ledsen.
Naomi!
Det står en fullastad lastbil utanför. I den finns allt ni behöver.
- Vi ska hjälpa dig. - Nej. Han hade rätt.
Jag tror att jag kan nå henne.
Gör det.
Täck mig.
Hallå!
Här borta! Hallå!
Kom, Naomi. Jag tar emot.
Du klarar det.
Kom igen! Du klarar det!
Okej.
Kom igen. Du klarar det.
Jäklar!
Jag håller. Kom igen.
Kom igen!
Vi tar emot. Skynda dig!
Framme.
Jag ville försöka gottgöra det jag gjorde.
Jag var den som skulle göra det, ingen annan.
De var bra människor.
Personer jag trodde att vi var trygga hos.
"Vi"?
Min dotter.
Du behöver inte berätta.
Du är inte skyldig oss nånting.
Hon hette Rose.
Hennes pappa dog i början av allt det här.
Jag svor att det inte skulle hända henne.
Här fanns det mat, vatten och folk som visste hur man överlevde.
En kvinna som hette Ellen lärde mig att överleva där ute.
- Hon lärde ut F.S.S. - Vad är det?
För Säkerhets Skull. Hon sa att man skulle vara förberedd på allt.
Det var jag inte.
En dag vaknade Rose med hosta. En förkylning, trodde jag.
När den blev till lunginflammation, behövde hon antibiotika.
Jag gömde henne i skafferiet när jag gav mig av.
Jag sa åt henne att låsa dörren om någonting hände.
Det tog mig tre dagar.
Jag åt inte, jag sov inte, men jag hittade amoxicillin!
Jag hittade det.
Men när jag kom tillbaka med medicinen...
Det var inte ditt fel.
Jo.
Du hade inte kunnat hålla så många döda ute.
De döda kom inte in. Det behövde de inte.
Jag sa inte hur sjuk Rose var, för då kanske de skulle kasta ut oss.
Det såg jag hända på ett annat ställe.
Rose...
Hon dog innan jag kom tillbaka.
Hon blev förvandlad första kvällen.
Och sen -
- blev alla andra det också.
Det var mitt fel!
Du behövde inte komma tillbaka hit.
Jag var tvungen.
Jag kunde inte fly från det längre.
Du lät mig inte göra det.
Jag kunde kanske leva med det -
- om jag hjälpte er -
- att behålla det ni har.
Hon förberedde lastbilen om något skulle gå fel.
Hon sa att den innehöll allt vi behövde för att börja om.
Hon var beredd på allt där ute.
Men inte här inne.
Du...
Du gjorde det du var tvungen att göra.
Det livet verkade säga åt dig att göra.
Det gjorde jag med.
Men hon här -
- lärde mig nåt annat.
Att -
- vi kan börja om.
Allihop.
Några problem?
Nej, inte alls.
- Vad vill ni då? - Att du lyssnar.
På vad?
Ni kanske ska flytta på er.
Det är mat, proviant, gödningsmedel.
Vi ska bygga upp och plantera.
Ni har rensat allt inom åtta mils omkrets.
Ni har nog också rätt lite mat.
Packa ihop! Vi sticker!
Det här tar längre tid än vi kan vänta.
Var försiktig, Madison. Det riktigt hemska -
- är man oförberedd på.
Kolla in!
- Räcker det? - Ja, det gör det.
F.S.S.
Jag trodde inte att du skulle lyckas.
Inte jag heller.
Men det gjorde hon.
Hon känner mig nog bättre än jag själv.
Och jag kanske var lite för snabb med att berätta om vem jag är.
Bara för att vara tydlig.
Madison, vi måste prata.
Vi vann i dag, vilket du bidrog till. Resten släpper vi.
Mamma.
Alla är så glada. De äter.
- Är allt avlastat? - Ja.
Jag kommer att be dig om en sak. Gör det jag ber dig om.
Jag vill inte prata om det eller tänka på det.
Ta proviant, medicinsk utrustning och vapen.
Lägg det i Land Rovern, parkera den längst bak och säg inget om det.
- Ingen ska veta nåt. - Mamma, de har åkt.
- De kommer nog inte tillbaka. - Alicia!
Varför?
För säkerhets skull.
NU
De kommer.
Hur många?
En.
Var är resten?
Hallå?
Vi kom för att prata.
- Lägg er ner! - Ni förstår inte.
Lägg er ner!
Vad gör ni här?
Vi ville hjälpa till.
Al, kan du lugna ner det här lite?
De kommer inte. Personerna ni söker kommer inte.
Vi hittade dem och bad dem hålla sig borta.
- Okej, okej... - Dålig idé.
Det finns fortfarande tid.
Ni behöver inte göra det här. Jag borde ha sagt det till Nick.
Ni borde lyssna på mig.
Det ni gör förvärrar bara saker och ting.
De kanske inte brydde sig om er varning.
Hej.
- Vem sa att de skulle vara här? - Han i blå skjorta där borta.
Det uppskattas.
Hej.
Jag är ledsen för din bror.
Är du?
Jag är inte ledsen för din.
Hallå...
- Det behöver inte sluta så här. - Jo.
Men du behöver inte hamna emellan. Flytta på dig.
- Flytta på dig! - Nej.
Var är alla?
- Du sa inget till henne. - Nej.
Det här gillar ni inte.
Var fick ni tag i Land Rovern?
Laura?
John.
Nej...
- Nej! - Vänta!
Nej!